Du ved, at du selv skal betale for uniformen, ikke?
- Jo, jeg betale med penge fra løn. - Nej, først skal du købe uniform.
- Jeg har jo ikke fået penge endnu. - Har du ingen penge?
Nej, jeg tog job for at tjene penge.
Jeg tog til Amerika for at blive en stor kanin.
- Kanon. En stor kanon. - Jeg vil ikke leve i fortiden.
Kun nutid, efter at jeg er kommet til Amerika.
Ja, men stor kanin er noget vås. Det her er hovedbygningen.
Kontorer, auditorier og laboratorier.
Her vasker vi bare gulv.
Tag dig ikke af burene og dyrene. De bliver fodret af laboranterne.
- De studerer dyreadfærd. - bur man kan kun være fange.
Et godt råd: Tænk ikke så meget.
Og hold dig fra professorerne. De er de store kaniner her.
Pas på trinene.
Det her er skærsilden.
Jeg henter affaldet.
Hvad slags fugl er det?
Den slags, der bider. Pas på.
Er du en fugl eller en hund?
- Hvad laver den hernede? - Et af dr. Reingolds projekter.
Det lykkedes ikke. Pengene slap op, tror jeg.
Men den spiser jo ikke. Og den taber fjerene.
Tænk ikke på ham. Kom med ud til affaldsbrænderen.
ALVERDENS PAPEGØJER
Du siger, jeg er din gode fe. Den gode fe siger, du skal sove nu.
Du skal altså sove nu, Marie. Jeg går ingen steder.
Godnat, Marie. Jeg elsker også dig.
Vi ses i morgen tidlig.
Hvem er du? Kan du komme ud herfra!
Lad mig være i fred. Og hold dig væk!
Virgil, først sang den, og nu taler den.
Glem den papegøje og kom i sving, ellers bliver vi fyret.
"M.A."
Halløjsa.
"Føden består af frø, nødder, insekter."
"Flokke blev set æde i mangotræer med modne frugter."
FRØ NØDDER
Mango.
Mange tak.
Nå, hvad skal jeg have til frokost i aften?
Her er en stor banan.
En tyk papaja.
En flot mango. Ja, den er lækker.
Flot og gul indeni.
Ah ja, det bliver en himmerigsmundfuld.
Kan du godt lide mango, fugl?
Den er meget saftig. Det får man gode fjer af.
Vil du have en bid?
Sig "mango".
Mango.
Hvor er den lækker.
Godt. Mango, mango, mango. M-a-n-g-o. Er du så tilfreds?
Du har fået mig til at nedværdige mig for et stykke frugt.
- Du kan jo tale! - Nemlig, Tolstoj. Glem ikke frugten.
Hit med den, din svaberabe. Du milde skaber...
Hvad hedder du, fugl? Sig noget til mig.
- Hudprøven... - Undskyld, er De dr. Reingold?
- Ja. - Jeg er Misja Viljenkov.
Jeg har et spørgsmål om en papegøje.
Den nede i fangekælderen. Det er vist det forkerte ord.
Der er en fugl dernede. En grøn papegøje.
- Den lille parakit? Lever den endnu? - Ja, og jeg siger med forbløffelse:
- Den kan tale. - Den efteraber.
- Hvad vil det sige? - Den gentager det, den hører.
Den forstår. Den er intelligent. Jeg ved det.
Det er pænt af Dem, hr... Viljenkov.
Se mine folk. De kan deres kram. Og det kan jeg også.
Hvis dyret var så intelligent, så havde vi nok opdaget det.
Jeg ved godt, hvad papegøjesnak er. Den kan synge sange og forstå tale.
Den fornærmede mig endda og kaldte mig for svaberabe.
Den kan tale. Jeg kan bevise Dem for det.
Vil du have noget mango?
Mango...
Tal.
Nej, vent. Måske kan jeg bedre forklare det ved at sige...
De har vist sagt nok. Lad os hver især passe vores arbejde.
De kunne jo bære skraldet ud.
Flot. Nu er vi begge to på den. Hvad er der i vejen med dig?
Måske skulle du udstoppes.
Fyldes med skum og limes til et kunstigt træ!
Jeg tror, du er ensom.
Jeg er ensom. Rusland underviste jeg i litteratur.
Amerika fjerner jeg fuglelort.
Jeg savner ord.
Jeg savner mit sprog.
Jeg ville bare gerne have en at tale med.
- Velkommen i klubben. - Hvad?
Jeg sagde: "Velkommen i klubben."
Så kan du altså tale. Jamen hvorfor ikke før...
- Det ender bare i bøvl. - Hvorfor det?
- Det er en lang historie. - Jeg er russer.
- Jeg elsker lange historier. - Sæt dig ned, Tjekhov.
Det hele begyndte med Marie.
- Hende fra sangen? - Ja, hende fra sangen.
Marie? Marie, kom og se, hvad bedstefar har med.
- Bedstefar! - Min smukke pige.
- Hvad h-har du med til mig? - Kig i kurven, skat.
Jeg åbnede øjnene, og der stod hun.
F-fugl.
Hun så sær ud, men sød var hun.
Så har hun en at snakke med. Han hedder Paulie.
Smukke Paulie.
Smukke Marie.
V-vil du smage?
- Bare kom en smule i, ikke? - Jo.
G-gå ned.
S-smager det godt?
G-godt. D-dygtig dreng.
Vil du hjælpe mor? De skal på glasfadet, og de skal i skålen.
- Har du fået en drink, Jerry? - Nej, det ser skønt ud.
Marie, få fuglen væk fra bordet. Marie...
- Paulie hjæ... - Ja, han hjælper dig.
Smut ud og leg, indtil far kommer.
Er d-det sjovt?
Bare vent, t-til far ser dig.
Der er hun.
Hun vokser. Hej, pusling.
- Hvordan har min store pige det? - Hils på din far, Marie.
Først et håndtryk, så et kys senere, ikke?
Du trykker sandelig hårdt.
Hvornår har vi fået fugl?
B-bedstefar gav mig den. Den hedder Paulie.
- Paulie vil også have et kys. - Okay.
Jeg har elsket dig fra første gang jeg så dig
og jeg vil altid... elske dig, Marie.
Godnat.
- Hvorfor har du ikke fortalt det? - Jeg ville have skrevet til dig.
- Hvorfor gjorde du det så ikke? - Jeg troede, det ville gå over.
- Gør det så det? - Ikke hvis du presser hende sådan.
- Der skal mere pres til. - Hun er kun en lille pige.
Hvad når hun kommer i skole? Hun bliver garanteret drillet!
Hvad skal vi så gøre?
Du stiller ingen krav til hende, og det hjælper da slet ikke.
Nu er du den gode fe, og jeg er prinsessen.
Vi bor på et stort slot, og jeg har mange prinsessekjoler.
Gode fe, fa mig til at tale ordentligt.
Og s-skynd dig lidt.
Giv dig god tid, Marie.
Det her er en...?
Som-mer-fugl.
Bold.
Ved du hvad? Du får lov at tage kortene med hjem.
Så kan du øve dig med far og mor.
Slap af og tag en dyb indånding.
Pust langsomt ud.
Sig så hus.
- Hus, skat. - Hvordan går det, piger?
- Rigtig godt. - Dejligt.
Hvad er nået til? "Kop". Det kan du godt sige.
Se på mig. "Kop".
- Kop! - så lad dog hende sige det.
- Du siger det hele tiden for hende. - Jeg gør mit bedste!
Man skal ikke hjælpe på den måde. Lad hende selv sige ordene.
Kop.
K-op.
K... Kop!
Du kunne!
Spændende. Ét ord, og de klappede i. Jeg ville lære mere.
- Hvad er det? - S-stol.
- Det lyder godt. - H-hegn.
- B-lomst. - Hvad er det?
- Sten. - Hvad er det?
- Insekter. - Mums!
- Vil du med ned at købe ind? - N-nej.
Paulie hjælper mig med at lære nye ord.
Pus, fugle kan ikke tale, og de kan ikke undervise.
De gentager bare det, vi siger. De forstår det ikke.
P-Paulie gør.
Tavs, hr. lærer?
Ja, jeg var tavs, men jeg var bange for ham... og andre ting.
Kom nu, fugle skal flyve.
- Var du bange for at flyve? - Jeg havde højdeskræk.
- Indtil jeg lærte et nyt ord. - Hvilket?
Hvad?
Jeg anede ikke, hvad det var for en.
Men noget sagde mig, at den var livsfarlig.
Jeg kan se kløer, tænder og øjne. Kløer, tænder, øjne og kløer!
Se de kløer.
Så mens moppen indtog huset og sofaen -
- hvor mig og Marie plejede at se tv -
- blev jeg forvist til den her knage, som de kaldte en pind.
Hej, missekat.
Her begyndte min uvane med at tale i stedet for at klappe næbbet i.
Kom herud, missekat.
Der er rejer på grillen. Nej...
Gå nu udenfor, dit røde apparat. De kalder på dig.
Gå nu ud, Kisser eller Miv, eller hvad du nu hedder.
Gå ud og grav lidt i jorden... Hvorfor kommer du herhen?
Nej, du må ikke gå på møblerne. Ned med dig.
Du kan jo ikke lide salat.
Pas på.
Lad mig være, kat!
Jeg grinte ikke ad dig.
- Stop! Hold så op, din slemme kat. - Dumme hårbolle.
- Væk! - Ja, væk.
Jeg tror ikke, hun kan skelne mellem fantasi og virkelighed.
Ved du, hvad hun sagde?
At fuglen fortalte hende, at det var katten, der begyndte.
Sagde hun det? Hun er kun fem år. Den er hendes fantasiven.
Hun har ingen andre venner. Hun knytter sig ikke til andre.
Jeg synes, vi skulle overveje at skille os af med fuglen.
Jamen hun elsker jo den fugl.
- Hvor skal vi nu hen? - Du skal lære at flyve.
Nej, det vil jeg ikke.
Det skal du. For så kan du flyve tilbage til mig, hvis du skal væk.
Vi skal jo være sammen, ikke? Så skal du også flyve.
Dig igen?
Lad være at se ned. Se på stjernerne.
Spred så vingerne. Lad være at se ned, så kan du godt.
- Hvis det er så let, så gør du det. - Nu skal du se.
Kom så.
Du var tæt på at ramme den.
Er der noget?
Orv.
Godt, nu spreder du vingerne. Lad være at se ned.
Parat? 1, 2, flyv!
Flyv nu.
- Kom nu... - Marie! Pas på!
Hjælp Marie!
Du godeste.
Kom du noget til?
Marie kunne ikke tale -
- faderen kunne ikke lytte, moderen kunne ikke mere.
Derfor skilte de sig af med mig.
- Paulie! - Marie?
- Paulie! - Marie!
Marie!
Paulie! Flyv tilbage til mig.
Paulie, jeg elsker dig. Flyv tilbage til mig.
Flyv tilbage til mig!
- Og så kom du hertil. - Nej, bunden var ikke nået endnu.
Jeg lavede alt muligt. Først var jeg vinduespynt i et stormagasin.
Så reklamerede jeg for Costa Rica. Og jeg var tryllekunstner-assistent.
Men Zintar manglede penge, så gæt, hvem han pantsatte.
Klap så i, din flyvende rotte.
Trænger du ikke til at komme ud? Jeg har en dejlig varm ovn til dig.
Her sker ingenting, så lad os køre en tur med bussen. Jeg keder mig.
- Ditto her. - Jeg vil hjem.
- Artie, du er en heldig mand. - Lige fra butikken?
- Har du en kvittering? Ti dollars. - Jeg kommer med prima varer.
- Smut, din grimrian. - Lærer du den at fornærme folk?
- Nej, jeg kan da se, du er grim. - Hvordan kan den det?
Den ser tv.
Sikken fidus. Dens særlige evner kunne udnyttes af en kløgtig mand.
- Trist, her ikke er sådan en. - Hvad skal du have for den?
Mere end ti dollars. En hel årsløn for sådan en som dig.
- Hvem af jer tre er indehaveren? - Sjovt, Putte. Hvad har du der?
Det er mit staffeli. Et fint et, som jeg fik af min nu afdøde mand.
- Jeg vil så nødig sælge det, men... - Ja, ja.
Din mand er død, men vil du pantsætte eller sælge det?
Spørgsmålet er, om den tehætte, du går med, kan indgå i handlen.
Nå... det var meget uartigt sagt.
- Har du lært den det? - Nej, den kan selv.
Hvad glor du på?
- Jeg tror, jeg tager den med mig. - Nej, jeg så den først.
Nej, De er ikke den rette ejer.
Nogen må lære den manerer. Det kan jeg lige så godt gøre.
Fejler mine manerer noget?
Så kan du godt lukke mig ud, bedstemor. Det er ikke sjovt mere.
Ellers skal jeg vise dig, hvordan det er at sidde i bur.
- Fader, hun er en fuglenapper! - Hvis du gerne vil ud...
Ud med dig. Hvor skal du hen?
- Hjem. - Vil du gå hele vejen?
- Det går hurtigere at flyve. - Jeg kan ikke flyve.
Du kan tale, men ikke flyve... Fint, vi ses.
Ses.
Jeg har tænkt over det, og her er jeg igen.
Jeg ved heller ikke, hvor hun bor. Marie.
Hun er helt alene. Det er meningen, vi skal holde sammen.
- Tror du, du kan bruge lidt hjælp? - Ja.
- Hvad hedder det? - Ja, Putte?
- Ja tak. - Du trygler!
Alweather... Alweather!
Sikket held. Der er kun én Alweather, og de bor lige i nærheden.
Lad os overraske hende.
- Kan du genkende det? - Det er det hus.
Det er det hus!
Ah nej.
De er desværre flyttet væk.
Væk?
- Til Los Angeles. - Vi tager bare taxien.
Nej, det er i den anden ende af landet. 5000 km.
Kan vi ikke nok?
Nej, desværre ikke.
Hvorfor ikke New Jersey? Her er da også rart at være.
- Hvorfor har du et hus med hjul på? - De er billigere.
Jeg tænkte bare, at huse med hjul på kan køre.
Desværre ikke mere.
Earl og jeg rejste meget.
Men alting forandres. Hans ideer var mere vanvittige end dine.
Vi talte altid om at tage til Grand Canyon. Men vi nåede det aldrig.
Earl sagde, at hvis man stod lige på kanten ved solopgang -
- så er det som at se verdens allerførste solopgang.
- Var han poetisk anlagt? - Af en gammel soldat at være.
- Du savner Earl. - Lad os ikke tale om det.
- Spis nu din mad. - Og jeg savner Marie.
- Klar? - Ja!
Farvel, Jersey!
Giv den gas!
Flyvning kan være skræmmende, men at køre med Ivy... uha da.
Vi to er lige her, og Marie er lige der.
Lige der. altså ikke bogstavelig talt.
Det her er en kortbog. Jeg skal nok lære dig om bøger.
Ivy var en god lærer. Hun var filosof og opdagelsesrejsende.
Desværre troede hun også, at hun var sanger.
vy, fugle har små hjerner, og min er ved at sprænges!
Den her er der mere stil over.
- Hvornår er vi der? - Du skulle hellere spørge:
Hvad får vi at se på vejen? Kører vi forkert et sted -
- så vi ender et uventet sted?
Er vejret med eller imod os? Mister vi troen?
- Når vi frem eller ej? - Du gør mig bange.
Det er sundt at være bange nu og da.
Stræk vingerne ud.
Sådan. Flot.
- Du skulle lære at flyve. - Sidste gang gik det skidt.
- Du går glip af noget dejligt. - så prøv selv.
- Er du træt? - Lidt.
Ørknen er fed at køre i. Mange ved ikke -
- at Nordpolen er verdens største ørken, selv om der er så koldt.
Jeg vil se verdens største garnnøgle. Mount Rushmore var kedelig.
Der kommer en lastbil. Pas på, vy!
Måske var et hus uden hjul bedre.
Du godeste...
Jeg henter hjælp. Bliv her. Du skal ikke være bange.
Selv om hun var så høflig, betød ord ikke så meget for Ivy.
Det vigtige var det, hun så. Det plejer at være sådan -
- at det altid er det, man elsker højest, der bliver taget fra en.
Lægen har forbudt mig at køre. Du må fortsætte uden mig.
Los Angeles ligger stik vest, lige mod solnedgangen.
Jeg kan holde øje med vejen for dig. Jeg kan ikke fortsætte uden dig.
Vel kan du det.
Jeg duer ikke til at sige farvel, så kom nu af sted med dig.
Send mig et postkort, når du når frem, ikke?
Hvor lagde jeg den kam?
Tak.
Og så blev jeg.
- Er vi snart hjemme? - Gå til venstre. Ja, sådan.
Ved du hvad? Du er min fører-papegøje.
Du har været mig en kær ven. Vi passer sammen.
Pot og pande er vi.
- Er himlen smuk i aften? - Meget smuk.
Den er mere orange nu, men mørkere. Og en anelse gylden.
Solen må næsten være gået ned. Kan du se stjerner?
Ikke endnu.
Og så en dag tog katten hende.
Visse ting udskyder man for at gøre dem senere.
Men Ivy lærte mig at leve, som om der ingen morgendag er.
Jeg fandt et træ at sove i.
For jeg ville være der om morgenen og se den første solopgang.
- Fløj du hele vejen hertil? - Ja, hele vejen.
Det er lang vej. Hvad gjorde du så?
vy fortalte mig mange ting, men hun glemte en vigtig ting.
Hola.
Hej, jeg hedder Paulie... Paul. Jeg tror, jeg er faret vild.
Jeg hedder Lupe. Jeg er en meget smuk fugl.
Lad mig begynde forfra. Jeg hedder Paulie og er faret vild.
Hvor skal du hen? Vent på mig.
Hold op med det der. Hvad er der los?
Kom herned, du der. Ja, dig.
Lad mig så høre.
Jeg leder efter en Marie Alweather, men er desværre faret vild.
Kan du sige mig, hvor jeg er?
Du er i LA. East LA.
LA? så klarede jeg den! Det var dog utroligt.
Kan du tale?
- Det kan de da også. - Dem?
Vel kan de ej tale. Hvis jeg siger "taco", siger de "taco".
- Er der noget i vejen med dem? - De har det fint.
Det er værre med mig. Jeg taler med en fugl.
- Hedder hendes far Moe? - Nej, Warren.
Beklager, min ven. Sådan en Alweather står ikke her.
Måske har de hemmeligt nummer.
Jeg tænkte på noget. Kan du synge, danse eller noget?
Hvad mener du?
Klar til at snurre.
Ja, det er fint. Bliv ved.
Lad os prøve med drengene ude i siden og Lupe i midten.
Okay, Chaco eller Paco. Hallo?
Tal til dem. Du skal tale papegøjesprog.
- Ellers forstår de det ikke. - Sådan noget pjat... Godt.
- Hov, hvad har jeg sagt? - Ved du ikke det?
- Nej, jeg kan ikke papegøjesprog. - Paulie, hvor skal du...
Kan i så komme herned og øve! Tingene sker ikke af sig selv.
- Jeg kan vældig godt lide dig. - Jeg kan vældig godt lide dig.
- Det glæder mig virkelig. - Det glæder mig virkelig.
- Hører du efter? - Hører du efter?
Eller efteraber du bare?
- Kvinder kan være besværlige. - Ja, mon ikke.
Hvordan ved man, hun er den rette?
For mig...
Lad mig se.
Hun skal være køn, men kvik -
- og have bøger liggende og blomster i håret.
- Og masser af gyldne fjer. - Man skal være kræsen.
- Har du en kæreste, Misja? - Nej... Engang havde jeg, lidt.
Kan man være "lidt" kærester? Det lyder spændende. Fortæl.
Før jeg kom til Amerika, var der en pige.
Vi læste sammen på universitetet.
Vi talte om bøger. Vi skændtes sågar om dem.
Hun var så intelligent og stædig. Sagde jeg, en bog handlede om et -
- sagde hun: "Nej, Misja, den handler om noget andet."
Engang var hun med i et stykke og optrådte for hele skolen.
Jeg var bag scenen i mørket. Jeg så hende på scenen.
Hun havde små blomster i håret.
Og lyset gav dem alle mulige farver.
Jeg sagde til mig selv: Du milde, hvor er hun smuk.
Måske for smuk til mig, men jeg fortæller hende om mine følelser.
Bagefter, da jeg var tæt på hende...
- så stjal hun ordene fra dig. - Ja.
Hun giftede sig med min bedste ven. Han fortalte hende, hvad han følte.
Ved brylluppet trak hun mig til side og sagde:
"Misja, jeg har altid holdt mest af dig."
"Men jeg var bange, bange for din tavshed."
Det er vigtigt at få sagt tingene.
Fortæller du, hvordan det gik med Lupe, eller skal jeg feje videre?
Godt, godt.
Jeg havde en kæreste og alle de mangoer, jeg gad æde.
Alt gik fint. Men som sædvanlig -
- dukker der noget uventet op fra ens fortid.
- Sæt dig ned. - Du vælger aldrig pæne steder.
- Her er da pænt. Nyd forestillingen. - Du er en taber.
Ti så stille! Jeg er ingen taber. Jeg leder bare efter en god fidus.
"Fidus". Hør lige dig selv.
Kan man få noget at drikke?
Bare et eller andet at drikke, tak.
Så du det?
Jeg kender den fugl et sted fra.
Taco-mand! Kom.
Kom herhen. Du får 50 dollars for den grønne papegøje.
- Paulie? Han er ikke til salg. - 50 dollars.
De er da rare at have. Du risikerer, fuglen flyver væk.
Han er som sagt ikke til salg. Men måske kan du hjælpe mig.
Fuglen leder efter sin ven Marie Alweather. Kender du hende?
- "Alt-vejr"? Her i byen? - Det fjols.
Det var kun for sjov, taco-mand. 50 dollars.
Alle vil have en bid af kagen.
Hvad med kostumer? Måske en lille frugthat til Lupe.
Ligesom Dolores Del Rio. Hvad er der i vejen, min ven?
- Du tænker nok på Marie. - Nej, på Lupe kun iført frugthatten.
Du er en mærkelig fugl. Men i aften synger vi i stor stil.
Ignacio var et sødt menneske. Han kendte mig virkelig godt.
Jeg havde ikke glemt Marie, men byens sødeste gøje var vild med mig.
Jeg optrådte, og for første gang var jeg fugl.
Er det politiet? Jeg ringer, fordi jeg vil gøre min borgerpligt.
Jeg står her ved en uhumsk tacobod uden gulv, tag og toiletter.
Her er tusind gale mennesker.
Der løber kæmpe rotter omkring, og de serverer alkohol for børn.
Er det lovligt? Nej, vel? Kom ned og hjælp mig.
Politiet! Løb!
Hvor skal hen? Det er jo bare politiet.
Lupe, du har tabt din hat.
Luk mig ud! Hvor er jeg?
Luk mig nu ud.
- Hvem er du? - Benny. Ham fra pantelåneren.
- Hvor er Ignacio? - Sikkert på vej til Guatemala.
- Han er illegal indvandrer. - Hvad er du så?
Du finder aldrig din ven Marie på den måde.
Det er fint nok at have drømme.
Men du finder hende aldrig ved at synge. Drømme er ikke nok.
Der skal handling til. Ellers får ingen af os en bid af kagen.
Jeg kan godt lide kage. Jeg kan godt lide kage, siger jeg.
Det kan jeg også.
Se lige, hvor stor byen er.
- Nu kysser du mig vel ikke? - Klap i.
Vil du finde Marie, skal der godt med stakater til... penge.
- Til hvad? - Telefonbøger.
Det er sådan, man finder folk. telefonbogen.
De er dyre. Det er jo ikke, fordi man får dem leveret gratis.
- Hold nu op, Benny. - Måske står hun ikke i telefonbogen.
Så skal du hyre en privatdetektiv.
Det bliver meget dyrt.
Bare rolig, vi finder Marie. Det kræver bare den rette plan.
Benny havde mange dårlige planer, men den med detektiven var god.
For den rette sum kunne enhver detektiv finde hende.
Derfor arbejdede vi sammen.
5070.
- Ah, undskyld. - Se dig dog for.
Benny sagde, at penge var vigtigst af alt. Derfor forstod folk godt -
- at man stjal fra dem.
Sidst på måneden var byttet magert. Måske havde de brugt alle pengene -
- eller også havde vi stjålet dem.
IKKE PENGE NOK PÅ KONTO
Kom nu videre. Du er flad.
Det største problem var Benny. Han var og blev en amatør.
Han satte sig for små mål i livet.
På dem!
Paulie, du er det bedste, der er hændt mig.
- Tak. - Jeg mener det.
Ikke for at afbryde mandehørmen, men så meget tjener fuglen ikke ind.
Hvad snakker du om? Det går da fint.
Jeg burde ligge ved en stor pøl iført minkpels og diamantørenringe.
Ja, vi spilder tiden på småpenge, når vi kunne stjæle sten.
- Hvad ved du om diamanter? - Vi mødtes hos en pantelåner.
Kan du se, om en diamant er falsk?
Billigt bras.
Du er utrolig, Benito.
Du skaffer mig en ægte diamant med hans hjælp.
- Det kan jeg ikke. - Men det kan han.
Endelig kom tosserne til fornuft.
Efter at have fløjet lidt rundt fandt jeg et egnet mål.
Vi var lige inde og få en burrito før knækket... Det var uklogt.
Skynd dig at køre ind til siden...
Undskyld.
Vil du lige have os undskyldt? Kom her.
Vi snakkes ved om lidt, makker.
Er skorstenen ikke farlig for ham? Måske forstuver han ankelen.
- Det er en fugl! Giv den besked. - Nu?
- Hende Ruby er krævende. - Ja.
Men efter det her far vi råd til at finde din Marie.
- Hvem er byens sejeste fugl? - Pjat.
- Vi er venner, ikke? - Manner.
Hent nu smykkerne til os.
Af sted, makker.
Nu kommer julemanden!
Det vigtigste er ikke at efterlade spor.
Koncentration er vigtig.
Først skal målet findes.
En æske fuld af billigt bijouteri, bortset fra et halssmykke.
Sikkert fra 20'erne, 14 karat guld. Værdi ca. 950.
Hvor bliver han af?
Kom så, kom så!
Måske skulle jeg se, om alt er i orden.
Jeg går lige derind.
Stands. Vend dig om.
Op med dem og slip den. Hvorfor har du bedstemors halskæde?
Jeg tager den.
Paulie?
Bedstefar!
Åbn vinduet. Jeg er fanget. Knægten er bevæbnet!
Hvor skal du hen? Benny!
En ting havde Benny ikke sagt noget om:
Det, vi gjorde, var forkert, og det må man bøde for.
- Her er den. - Luk mig ud.!
- Den har knevret hele vejen. - Lad mig se kræet.
En lille parakit. Har den et navn?
Ja, Paulie.
- Den fløj altså ned via skorstenen. - Ja, det siger den selv.
Mange papegøjer har et stort ordforråd -
- men der er stor forskel på bevidst tale og efterplapren.
Den taler hele tiden om en Marie Alweather. Måske dens ejer.
Mange lærer deres fugle at sige navne og adresser.
- Det er sikkert tilfældet her. - De har vel ikke en telefonbog?
- Den er meget høflig. - Det er noget tillært.
Jeg vil godt beholde den et par dage og teste den og fede den lidt op.
Den ser lidt mager ud. Det var godt, du kom herhen med den, Gerald.
Vi tager os godt af den.
Du skal forstå vores arbejde. Vi lytter mest... og observerer.
Der er en kløft mellem menneske og dyr.
Nemlig tale. Kunne kløften udfyldes, kunne vi virkelig forstå hinanden.
Jeg håber, du vil hjælpe os. Ved du hvad?
Jeg får dig flyttet væk i aften, og så lover jeg dig -
- at du får lov at se Marie, når vi er færdige.
- Måske skulle jeg sættes i bur. - Lover du det?
- Det lover jeg. - Vi har nogle spørgsmål.
Fortæl, hvad du ser på billedet. Hvad er det her?
And.
- Hvad er det? - Drage.
Paraply. Er det her at udfylde kløften?
Vi er nødt til at følge reglerne, hvis vi skal bevise, du kan tale.
Enhver kan se, at jeg kan tale.
- Hvad er det her? - Lad mig se.
En ret, der består af indbagt kød, fjerkræ, fisk eller grøntsager?
Nå ja: En tærte! Ting kan også gå i kage, altså gå galt.
En lækkerbisken kan være en smuk pige. Slå det selv op, Blondie.
Man taler også om en bid af kagen i betydningen at få del i rovet.
For eksempel en talende fugl, vil tjene på. Her er jeg tærten -
- og nu vil jeg have frokost, din laboratorierotte!
Hvordan giver jeg point for det?
- Sagde du det? - Ja, det går galt, når man snakker.
Nej, det er ikke det.
Det er måden, man siger tingene på. Man skal passe på.
Kvinden: "Kan du lide min hat?" Du: "Nej, du ligner en standerlampe."
- så får man bank. - Mig gik det værre.
Ja, dr. Manning, den sover.
Det her kan gøre os berømte og forandre alt.
Det er det mest usædvanlige dyr, jeg har set.
Jeg har kontakt til flere bevillingsnævn -
- og en fra National Geographic taler om en specialudsendelse.
Jeg har fundet ejeren, en Marie Alweather.
Marie?
Ja, jeg forstår.
Jeg er enig. Intet i loven påbyder os at aflevere den.
- Den tilhører instituttet nu. - Hvad?
- Vi ses i morgen. - "Tilhører"?
Det er det, der gør os til det, vi er.
Sprog er jo nært forbundet med det at være menneske.
Så vi har undgået at knytte egenskaber såsom bevidsthed -
- logik og følelser til umælende dyr. indtil i dag.
Vi foreslår et tværfagligt forskningsprojekt -
- der kan blotlægge dyrs kommunikation -
- og vise os, hvad sprog egentlig er. Hver rejse har en begyndelse.
Og vi begynder med et utroligt dyr. Hej, Paulie.
- Hvordan har du det i dag? - Paulie vil ha kiks.
- Foretrækker du ikke mango? - Paulie vil ha kiks.
Du kan få kiks senere. Kig nu på billedkortene.
De ville have en talende fugl. Og det fik de.
- Hvad er det her? - Skråt op, din nar.
Han har bare premierenerver. Hvad er du ude på?
- Skråt op. - Hvorfor gør du det?
Du lovede.
Din løgner. Løgner!
Luk døren!
Den må ikke flyve væk, ellers kan den komme til skade.
Jeg klipper nogle af svingfjerene af. Det gør ikke ondt.
Det er til dit eget bedste.
De klippede. De fjernede det, der adskilte mig fra dem.
Nej!
Efter det talte jeg ikke med nogen.
Da jeg så begyndte at bide folk, flyttede de mig ned i mørket.
- Hvornår var det? - Det kan jeg ikke engang huske.
Se at blive færdig, Misja. Husk at låse, før du går.
Vi skal nok finde din Marie.
Det siger de alle sammen.
Vi skal nok få dig ud nu, Paulie.
Hvad laver du, Misja? Du risikerer at blive udvist.
Du støjer for meget. Du ødelægger deres ting og bliver fyret!
Misja...
Kom, Paulie.
Kom. Vær ikke bange.
Kom.
Kom, Paulie.
Lad os gå.
Du sagde, dr. Reingold fandt Marie. Måske har han stadig adressen.
Ikke i "Paulie"-mappen. Ikke i nogen af fuglemapperne.
Kig i menneskemappen under "små piger". Find "Marie"-mappen.
- Marie? - Alweather!
Marie Alweather. M.A.
Hvad er der?
M. A... Marie Alweather.
Spruce Lane 1440 i Cambria i Californien.
Hallo? Undskyld, jeg ringer så tidligt.
- Bor Marie Alweather der? - Marie...
Sig til hende, jeg har fundet Paulie.
Marie, det er mig! Det er mig, Paulie!
Nej, jeg siger, at jeg har fundet Paulie.
Hvad er det, De laver?
Jeg komme for rengøring.
- Men jeg senere kommer tilbage. - Hvorfor er fuglen ikke i bur?
- Tag fuglen. - Kom så.
- Snup den så. - Nej... Nej!
- Hvad gør De? - Han skal hen, hvor han hører til.
- Han tilhører instituttet. - Nej, han tilhører den lille pige.
De har vidst det hele tiden.
- Kom, Paulie. - Hvad bilder De Dem ind?
Jeg er Mikhail Andrejevitj Viljenkov.
Og De er en løgner, kujon og meget uhøflig mand.
- Og De er fyret. - Nej, det er jeg ikke.
Jeg er sige op.
Ah nej.
Stands den mand.
- Den er last. - Flyt jer.
Find noget.
Luk så op!
Gør det ikke!
- Paulie... kom. - Vent.
- Hvor du skal hen? - Kom og hjælp mig.
Ja, det ligger en kilometers penge nede ad vejen.
Farvel. Held og lykke.
Jeg tror, det er her.
Jeg har svært ved at få vejret.
Se.
- Det er hende, Misja. - Nu kan jeg ikke få vejret.
Marie? Marie!
- Nej, vent. - Det er ikke hende.
Det er ikke Marie.
- Måske er det det forkerte hus. - Som sædvanlig.
Paulie?
Paulie, er det virkelig dig?
- Det er mig, Paulie. Marie. - Nej.
Du skal ikke være bange. Jeg er bare blevet voksen.
- Gå din vej. Lad mig være. - Paulie.
Undskyld, men vi er i chok.
- Paulie, kom tilbage. - Det er ikke Marie.
Marie?
Marie!
Du er blevet stor.
- Du fløj. - Hvad?
- Du fløj. - Ja, du gjorde.
- Men vingerne blev jo klippet. - Fjerene er nok vokset ud igen.
- Nej... - Du kan flyve. Vel kan du det.
Det er min nabo, Kimmy. Husker du den papegøje, jeg har fortalt om?
- Den er vendt hjem. - Jeg vil godt lege med den en dag.
- Tusind tak. - Jeg be'r.
- Jeg går nu. - Nej, vil du ikke med indenfor?
Nej, ellers tak. I har så meget at tale om.
Farvel, Paulie.
Misja, hvor skal du hen?
Hun har blomster i håret. Og hun har garanteret bøger liggende på bordet.
- Hvad fabler han om? - Det ved man ikke altid.
Vær ikke bange for at tale.
Jeg så meget gerne, du blev.
Det kunne jeg virkelig godt tænke mig.
- Paulie, hvordan fandt du mig? - Ja, det er jo en lang historie.
Han kan ingen korte.